Журнал «Рослинництво, селекція і насінництво, плодоовочівництво»
ДОСЛІДЖЕННЯ ВПЛИВУ ПІСЛЯЗБИРАЛЬНОЇ ОБРОБКИ САЛІЦИЛОВОЮ КИСЛОТОЮ ТА ХІТОЗАНОМ НА ЗБЕРЕЖЕНІСТЬ ЯГІД ЛОХИНИ
Постановка проблеми. Збереження якості ягідної сировини набуває актуальності у зв’язку із цінністю ягід, як продукту харчування для десертного та технологічного призначення у переробній промисловості. Для зменшення втрат ягід протягом всього логістичного ланцюжка «збір врожаю – післязбиральна обробка ягідної сировини – транспортування – зберігання – реалізація» необхідно загальмувати випаровування води з плодів, запобігати можливим фізіологічним пошкодженням і мікробіологічному псуванню продукції. З цією метою застосовують попередню обробку ягід перед зберіганням препаратами, які володіють антибактеріальними властивостями. Впроваджується нова технологія післязбиральної обробки плодоягідної продукції їстівним покриттями. Ведуться пошуки способів післязбиральної доробки плодоягідної продукції, які гальмують фізіологічні процеси під час її зберігання та подовжує тривалість зберігання. Зберігання ягід з мінімальними втратами маси і без погіршення якості є актуальним питанням. Мета Проведені дослідження ставили за мету вивчення впливу попередньої обробки ягід лохини розчином саліцилової кислоти та хітозаном на її збереженість. Для реалізації поставленої мети було необхідним вирішити наступні завдання: визначити природні втрати маси ягід лохин під час зберігання; встановити зміну сухих розчинних речовин ягід лохини, з урахуванням втрат маси за обробки їх розчином саліцилової кислоти та хітозаном. Об’єктом дослідження є технологія попередньої обробки ягід лохини з використанням саліцилової кислоти та хітозану. Предметом дослідження є ягоди лохини та розчин саліцилової кислоти та хітозана. Висновки. Обробка ягід розчином саліцилової кислоти та хітозану подовжує тривалість зберігання на 7 діб та зменшує втрати маси. Ягоди сорту Дюк зменшили втрату маси на 8,9 % (з 19, 2 % до 10,3 %), аналогічні результати у сорту Патріот – 8,5 % (з 22,8 до 14,3 %), інші сорти за величиною втрати маси різнились від 6,2 до 5,3 %. . Попередня обробка ягід лохини саліциловою кислотою та хітозаном сповільнила втрати сухих розчинних речовин на 2,3–3,8 % залежно від особливостей сорту, тоді як у ягід необроблених на 2,8 – 4,9 %. Найбільші втрати сухих розчинних речовин спостерігали у сорту лохини Патріот, тоді як у сорту Ліберті вони були найменші – 2,8%.
Авторське право (c) 2025 ЖУРНАЛ «РОСЛИННИЦТВО, СЕЛЕКЦІЯ І НАСІННИЦТВО, ПЛОДООВОЧІВНИЦТВО»
ВПЛИВ НА ПРОДУКТИВНІСТЬ КУКУРУДЗИ КОМПЛЕКСНИХ АНТИСТРЕСОВИХ ЗАХОДІВ
Кукурудза є однією з найважливіших зернових культур світу, продуктивність якої в останні роки істотно знижується під впливом абіотичних і біотичних стресів. У звязку із цим, птимізація технологій вирощування з використанням біологічних і біодинамічних препаратів у поєднанні зі стимуляторами росту розглядається як перспективний шлях підвищення стійкості культури. Метою роботи було оцінити ефективність інтегрованих антистресових технологій у формуванні продуктивності кукурудзи. Дослідження проведено в польових умовах за схемою з трьома варіантами комплексних листових обробок біопрепаратами на основі Trichoderma spp. та Pseudomonas spp., поліфункціональними стимуляторами росту і біодинамічними препаратами. Обліковували фізіолого-біохімічні параметри розвитку рослин, морфологічні показники качанів і врожайність. Установлено, що застосування біологічних препаратів у поєднанні зі стимуляторами росту забезпечує підвищення довжини качанів на 1,0 см, маси качанів на 38-46 г, кількості зерен на 47-49 шт. і маси 1000 зерен на 13-20 г порівняно з контролем. Так, у 2023-2025 рр.. приріст врожайності склав 12,9-14,9 %, причому найбільш виражений ефект спостерігався за комплексного використання біопрепаратів, стимуляторів росту та біодинамічних засобів. Практична цінність роботи полягає у доведенні доцільності впровадження інтегрованих антистресових систем у технологію вирощування кукурудзи, що дозволяє підвищити її продуктивність і стабільність урожаю в умовах глобальних кліматичних змін.
ВПЛИВ КЛІМАТИЧНИХ ЗМІН НА ВРОЖАЙНІСТЬ ГІБРИДІВ СОНЯШНИКА У ЛІСОСТЕПОВІЙ ЗОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У статті розглянуто вплив кліматичних змін на врожайність гібридів соняшника в умовах Лісостепової зони Харківської області протягом 2022–2025 рр. Метою дослідження було встановлення взаємозв’язку між агрокліматичними показниками — сумою опадів, сумою активних температур (вище 10 °С) та гідротермічним коефіцієнтом (ГТК) — і врожайністю п’яти гібридів соняшника: СІ “Честер”, П64ЛЛ129, СІ “Ласкала”, НК “Конді” та П64ЛП130. Дослідження проводилися у господарствах Берестинського району, де умови вегетації соняшника протягом аналізованого періоду характеризувалися різким контрастом за температурним і вологісним режимом. За результатами аналізу встановлено тенденцію до зростання температурного фону та зменшення кількості опадів упродовж 2022–2025 рр., що підтверджується зниженням гідротермічного коефіцієнта від 1,1 до 0,4. Такі зміни свідчать про поступове посилення аридизації клімату в регіоні. Урожайність соняшника у середньому зменшилася з 3,6 т/га (2022 р.) до 2,4 т/га (2025 р.), що корелює з погіршенням умов зволоження. Найвищі показники стабільності врожайності спостерігалися у гібридів НК “Конді” та П64ЛП130, що свідчить про їх кращу адаптованість до підвищених температур і дефіциту вологи. Кореляційний аналіз показав тісний прямий зв’язок між кількістю опадів та врожайністю гібридів (r = 0,87–0,99) і негативний зв’язок між сумою активних температур і врожайністю (r = –0,68 до –0,89). Найбільшу чутливість до коливань кліматичних факторів виявили гібриди СІ “Честер” і СІ “Ласкала”, тоді як гібрид П64ЛП130, вирощуваний за технологією “Clearfield” у 2024–2025 рр., показав слабку кореляцію з кліматичними показниками, що може свідчити про більшу стабільність та потенційну стійкість до екстремальних погодних умов. Отримані результати підтверджують, що у сучасних кліматичних умовах доцільним є використання посухостійких гібридів та адаптивних технологій вирощування, спрямованих на максимальне збереження ґрунтової вологи. З огляду на зростання вартості насіння соняшника (з 13,6 до 26,8 тис. грн/т у 2022–2025 рр.) актуальним є також питання економічної ефективності вибору гібридів та технологій, які забезпечують стабільну врожайність за умов кліматичних ризиків. Проведені дослідження поглиблюють розуміння адаптаційного потенціалу сучасних гібридів соняшника у Лісостепу України та можуть бути використані для оптимізації структури посівів і прогнозування урожайності з урахуванням тенденцій кліматичних змін.
ВПЛИВ ЕЛЕМЕНТІВ ТЕХНОЛОГІЇ ВИРОЩУВАННЯ НА ВРОЖАЙНІСТЬ І ОСНОВНІ НУТРІЄНТИ ЗЕРНА ГІБРИДІВ СОРГО ЗЕРНОВОГО ІНОЗЕМНОЇ СЕЛЕКЦІЇ ТА ПРОДУКТІВ ЙОГО ПЕРЕРОБКИ
У статті висвітлено результати трирічних досліджень щодо комплексного впливу попередників на врожайність зерна нових гібридів сорго зернового Milo W та Brigga. Наведено порівняльну оцінку вмісту основних нутрієнтів у зерні, крупі та борошні досліджуваних гібридів. Для максимального розкриття потенціалу будь-якого гібрида сорго слід вивчати доцільність його вирощування після різних попередників з використанням рекомендованих технологій у відповідній агрокліматичній зоні. У гібрида Brigga кількість білків була значно меншою і становила від 8,70 г після соняшнику до 9,81 г після пшениці озимої. Стосовно кількості жирів у зерні сорго спостерігали ту ж саму закономірність, а найбільшу кількість жирів у гібрида Brigga відзначено за попередника пшениця озима. Гірші попередники, такі як сорго на зерно та соняшник, зменшували кількість жирів до 2,06 і 3,14 г, а за кращого попередника кількість жирів становила відповідно для гібридів Brigga та Milo W 2,64 і 3,64 г. За різних попередників гібрид Milo W мав значно більшу кількість білків та жирів у зерні, ніж гібрид Brigga. Кількість харчових волокон у гібрида Milo W в середньому досягала 6,39 мг, Brigga – 4,64 мг. Найвищі показники цих нутрієнтів відзначено при вирощуванні сорго за попередника пшениця озима. За інших попередників відмічено тенденцію до зниження вмісту білків, жирів та вуглеводів. У зерні сорго вітаміну В2 було суттєво менше, ніж вітаміну В1. Зокрема, у зерні гібрида Milo W рибофлавін був у кількості 0,15 мг/100 г, а в гібрида Brigga – 0,13 мг/100 г, у крупі та борошні кількість вітаміну В2 в обох гібридів знизилася майже вдвічі. В умовах Східного Лісостепу України гібрид Brigga мав вищу врожайність, ніж гібрид Milo W. У середньому вона становила: для гібрида Brigga – 7,01 т/га і для гібрида Milo W – 6,16 т/га. За роки досліджень за вмістом білків, жирів та вуглеводів серед досліджуваних гібридів переважав американський – Milo W. Серед вітамінів групи В в зерні було найбільше вітамінів В1, В3 та В6. Серед досліджуваних гібридів вищий вміст цих вітамінів мав американський гібрид Milo W – 0,36, 0,56 та 0,34 мг/100 г відповідно. Тенденція до зменшення вмісту вітамінів групи В в крупі та борошні збереглася в обох гібридів. За результатами досліджень також установлено, що вміст вітаміну РР мав найвищі показники в зерні гібрида американської селекції Milo W – 6,04 мг, а в гібрида французької селекції Briggа – 4,97 мг. У крупі та борошні вміст нутрієнту знижувався в обох гібридів відповідно на 0,5 і 3 % у крупі та на 3 і 4,7 % у борошні. Зерно гібрида Milo W мало вміст вітаміну Е в кількості 0,52 мг/100 г, менший вміст цього вітаміну виявлено в зерні гібрида Briggа – 0,48 мг/100 г. У результаті переробки зерна на крупу та борошнокількість зазначеного нутрієнту зменшилася в обох гібридів.
ЕНЕРГЕТИЧНА ЕФЕКТИВНІСТЬ КОРОТКОРОТАЦІЙНИХ СІВОЗМІН З БОБОВИМ КОМПОНЕНТОМ
Постановка проблеми. Функціонування будь-якої екосистеми ґрунтується на використанні енергії. Аналіз природних процесів з енергетичної точки зору дає змогу узагальнено пояснити їх перебіг. Відтак, системно-енергетичний підхід можна розглядати як метод дослідження складних систем через оцінку їх енергетичного стану. Мета. Оцінити енергетичну доцільність розвитку органічних агроекосистем різної спеціалізації стосовно потенціалу біопродуктивності чорнозему типового Лівобережного Лісостепу України. Методи. Для реалізації мети застосовували загальнонаукові та спеціальні методи, характерні для аграрних досліджень. Об’єктом дослідження виступали сівозміни. Технологічні підходи мали екологічну спрямованість, що передбачало повну відмову від синтетичних компонентів. Результати. Наведено аналіз енергетичної ефективності польових сівозмін короткої ротації, за результатами досліджень їх продуктивності в умовах Лісостепу Лівобережного. Розрахунки енергетичної ефективності сівозмін з буряками цукровими показали, що бобові культури, які використовували як попередники пшениці озимої в короткоротаційних сівозмінах при органічній системі удобрення, забезпечують коефіцієнт енергетичної ефективності в межах від 1,23 у разі використання сочевиці до 1,38 для сівозмін з горохом та соєю. У сівозмінах із чиною та вико-вівсяною сумішкою значення цього коефіцієнта становило 1,31. Низькі показники співвідношення між енергоємністю врожаю та витратами енергії спостерігали у сівозміні з кукурудзою на силос — 1,01, що свідчить про меншу ефективність використання енергетичних ресурсів у цьому випадку. Енергетична ефективності сівозмін, в яких на третій рік ротації висівали гречку, була нижчою на 15–34 %, в них енергетичні витрати на виробництво продукції рослинництва в серед ньому по сівозмінах знизилися, проте при цьому ще більш інтенсивно зменшувалася енергоємність врожаю — на 24–38 %, на показник якої впливала продуктивність гречки. Як наслідок, майже всі сівозміни з гречкою демонстрували зниження коефіцієнта енергетичної ефективності на 0,06–0,25 одиниць. Висновки. Найвищу енергетичну ефективність забезпечили сівозміни, де в якості попередників пшениці озимої були використані горох, соя та квасоля. Це підтверджується як високими показниками енергоємності врожаю, так і значеннями коефіцієнта енергетичної ефективності.
ВПЛИВ ПЕРЕДЗБИРАЛЬНОЇ ОБРІЗКИ ІНТЕНСИВНИХ НАСАДЖЕННЯХ ЯБЛУНІ НА ЯКІСТЬ ЗАБАРВЛЕННЯ ПЛОДІВ
У статті представлено результати комплексних досліджень впливу передзбирального обрізування на формування інтенсивності забарвлення плодів яблуні в умовах інтенсивних насаджень Харківської області. Якість зовнішнього вигляду плодів — зокрема яскравість і насиченість рум’янцю – є важливим чинником конкурентоспроможності продукції, адже саме колір є одним із головних критеріїв вибору споживачем. Метою дослідження було оцінити ефективність застосування освітлювальної обрізки за три тижні до збору врожаю для покращення забарвлення та смакових характеристик плодів яблуні. Дослідження проводили у виробничих умовах ТОВ «Харківська фруктова компанія» на сортах зимового строку достигання Пінова та Фуджі. Передзбиральне обрізування полягало у видаленні однорічних приростів довжиною понад 20 см з метою покращення доступу світла до плодів. Установлено, що покращене освітлення сприяло інтенсивнішому нагріванню плодів удень та більшому їх охолодженню вночі, що активізувало синтез антоціанів – природних пігментів, відповідальних за червоне забарвлення плодів. У результаті кількість плодів із покривним забарвленням понад 75% поверхні зросла у сорту Пінова з 27% до 93%, а у сорту Фуджі – з 14% до 69%. Крім того, виявлено підвищення вмісту цукрів у плодах на 1,2-1,9%, що позитивно позначилося на їх смакових якостях. Економічна оцінка показала, що застосування передзбирального обрізування підвищило прибуток на 37,2–52,2 тис. грн/га, а рівень рентабельності зріс на 8,6-12,1% порівняно з контролем. Отже, передзбиральне обрізування крон за три тижні до збирання врожаю є високоефективним технологічним прийомом, який не лише покращує декоративність і товарність плодів, а й сприяє підвищенню їх смакової цінності та економічної віддачі інтенсивних садів. Результати підтверджують доцільність впровадження цього прийому у виробничу практику сучасного садівництва.
БІОЕНЕРГЕТИЧНА ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИРОЩУВАННЯ ІНДЕТЕРМІНАНТНИХ ГІБРИДІВ ПОМІДОРУ В СКЛЯНИХ ЗИМОВИХ ТЕПЛИЦЯХ
Метою дослідження було встановлення біоенергетичної ефективності вирощування індетермінантних гібридів помідора у скляних зимових теплицях. Експериментальні дослідження включали три окремі напрями: 1) добір індетермінантних гібридів помідора для умов зимових теплиць; 2) оцінювання ефективності сорто-підщепних комбінувань індетермінантних гібридів; 3) визначення впливу способів формування рослин на продуктивність та біоенергетичну ефективність гібриду Мерліс F1. Встановлено, що під час вирощування індетермінантних гібридів помідора у зимових скляних теплицях основними статтями енергетичних витрат є опалення та електроенергія (63,0 %) і трудові ресурси (22,2 %). Застосування гібридів Максімато F1, Мерліс F1 та Тореро F1 сприяє підвищенню енергії, акумульованої в урожаї, на 15,3–24,7 % та збільшенню коефіцієнта біоенергетичної ефективності до рівня 2,01–2,08. Використання сорто-підщепних комбінувань (прищепи Мерліс F1 та Тореро F1 на підщепах Максіфорт F1, ТД-1 F1 та Емперадор F1) забезпечує підвищення енергетичного потенціалу врожаю на 11,5–22,6 % (на 3,94–8,38 МДж/м²) та формування коефіцієнта біоенергетичної ефективності на рівні 2,15–2,55. За вирощування гібриду Мерліс F1 з формуванням рослин у два стебла (після 3-ї китиці на кожній другій рослині у маті та після 9-ї — на кожній четвертій) відзначено істотне зростання акумульованої в урожаї енергії (на 16,9 %), що забезпечує отримання коефіцієнта біоенергетичної ефективності 2,28. Запропоновані технологічні прийоми доцільно впроваджувати у практику овочівництва закритого ґрунту в Україні.
ВИКОРИСТАННЯ РЕГУЛЯТОРІВ РОСТУ ДЛЯ ПІДВИЩЕННЯ НАСІННЄВОЇ ПРОДУКТИВНОСТІ ПОМІДОРУ
Метою дослідження було встановлення ефективності використання регуляторів росту для підвищення насіннєвої продуктивності помідору в умовах відкритого ґрунту Лівобережного Лісостепу України. Польові дослідження проведено в Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України з використанням препаратів Аміноплацентин, Ліпоплацентин та Кріоплацентин (Інститут проблем кріобіології та кріомедицини Національної академії наук України; білково-пептидні комплекси, що виділені з плаценти сільськогосподарських тварин за рахунок процесів кріокавітації та кріоконцентрації), ПЕО (кріопротектор), суспензійної культуру клітин мікроводоростей Coelastrella thermophila var. globulina за її культивування на поживному середовищі BG-11. Встановлено, що використання для обробки насіння препаратів зі стимулюючою дією (Аміноплацентин, Липоплацентин, Кріоплацентин, ПЕО-1000 та екстракт Coelastrella thermophila var. globulina) забезпечує істотне підвищення висоти рослин помідору в межах 9,7-15,9 %, кількості листків на головному стеблі на 8,6-12,2 %, кількості стебел першого порядку на 16,6-28,5 %, кількості китиць на головному стеблі – на 15,7-22,0 %. Найбільший позитивний вплив на зазначені біометричні параметри забезпечувало використання препаратів Аміноплацентин, Липоплацентин, Кріоплацентин, ПЕО-1000, що зумовлювало також збільшення уродайності насіння помідору в середньому за роки досліджень на 4,22-18,28 кг/га або 9,84-42,61 % за урожайності на контролі 42,9 кг/га. Максимальний рівень урожайності насіння забезпечує використання препарату-кріопротектору ПЕО-1000 (61,18 кг/га). Зазначено тенденцію підвищення енергії проростання насіння за використання препаратів Аміноплацентин, Липоплацентин, Кріоплацентин та ПЕО-1000 (95,8-96,6 %) та тенденцію підвищення лабораторної схожості за використання всіх препаратів, що було взято на дослідження (98,0-98,5 %).
ГАРМОНІЗАЦІЯ НАЦІОНАЛЬНИХ СТАНДАРТІВ АГРОХІМІЧНОГО АНАЛІЗУ ҐРУНТІВ З ВИМОГАМИ ЄС
Гармонізація українських стандартів агрохімічного аналізу ґрунтів з вимогами Європейського Союзу є критичною передумовою для успішної європейської інтеграції України та модернізації сільськогосподарського сектору. Станом на 2025 рік українські практики аналізу ґрунтів характеризуються фрагментарністю, відсутністю комплексної національної інтегрованої системи та покладанням на змішані стандарти ДСТУ/ГОСТ замість кодифікованих національних норм, що різко контрастує з новою Директивою Європейського Союзу про моніторинг та стійкість ґрунтів, яка набирає чинності в грудні 2025 року.
АНТИСТРЕСОВА ДІЯ ГУМУСОВИХ БІОСТИМУЛЯТОРІВ НА УРОЖАЙНІСТЬ СОНЯШНИКА (Helianthus L.) В УМОВАХ ГЛОБАЛЬНИХ ЗМІН КЛІМАТУ
Наведено результати досліджень впливу позакореневого підживлення гумусовими біостимуляторами Зіновій Тріпл Корн, Зіновій Тріпл Оіл, Зіновій Тріпл Дабл, Зіновій Тріпл, Зіновій Гранд Гурій виробництва фірми Пестицид ЕООД (Болгарія) в дозах 2 і 4 л/га на біологічну продуктивність соняшнику товарних гібридів МАS 920 СР (2024 рік) та МАS 85 (2025 рік) . Установлено, що в кліматичних умовах Харківщини, які склалися у 2024-2025 рр., найкращі результати отримані для біостимулятора Зіновій Тріпл Оіл. Гумусові біостимуляторіи виробництва фірми Пестицид ЕООД слід розглядати не лише як джерело макро- і мікроелементів для рослин, а й як антистресант в посушливих умовах клімату Східного Лісостепу України.
ПРОДУКТИВНІСТЬ РОСЛИН І БІОЛОГІЧНА ВРОЖАЙНІСТЬ ЗЕРНА ПШЕНИЦІ ОЗИМОЇ ЗА ВПЛИВУ МОРФОРЕГУЛЯТОРІВ НА РІЗНИХ ФОНАХ МІНЕРАЛЬНОГО ЖИВЛЕННЯ
Висвітлено результати дворічних досліджень щодо впливу морфорегуляторів у сполученні з різними фонах мінерального живлення на формування продуктивності рослин та біологічну врожайність зерна пшениці озимої. Встановлено можливість формування вищих елементів продуктивності рослин, а також істотного підвищення біологічної врожайності зерна пшениці озимої за рахунок застосування морфорегуляторів на різних фонах живлення. Найбільша кількість рослин і бічних продуктивних стебел пшениці озимої – 329 шт. і 276 шт. відповідно, була відмічена в 2025 р. у варіанті обробки посівів морфорегулятором Медакс ТОП на фоні внесення найбільшої дози азоту (N65) під час 22-23-ї мікрофази за класифікацією ВВСН. Фактично такі самі показники – 327 рослин і 278 бічних продуктивних стебел відмічені у варіанті внесення цього морфорегулятора на фоні меншої дози азоту – N50. Найбільших змін кількість рослин пшениці перед збиранням зазнавала за впливу досліджуваних варіантів системи живлення, тоді як кількість бічних продуктивних стебел – за впливу погодних умов. Так, діапазон розбіжності кількості рослин за впливу морфорегуляторів і погодних умов становив – 2,8 % і 4,1 % відповідно, тоді як за впливу системи живлення – 7,1 %. Діапазон розбіжності кількості бічних продуктивних стебел за впливу морфорегуляторів і фону живлення становив 5,9 і 11,4 %, тоді як за впливу погодних умов – 34,2 %. Найбільша кількість і маса зерна з колоса головної та бічної системи стебел формувалася на варіантах обробки посівів морфорегулятором Медакс ТОП на фоні підживлення посівів азотом під час 22-23-ї мікрофази за в дозі N50. Збільшення дози азоту до N65 не забезпечило істотного підвищення цих показників. Найбільших змін за впливу досліджуваних технологічних факторів зазнавала біологічна врожайність зерна оскільки кращі їх варіанти забезпечували як формування вищих елементів продуктивності, так і більшу густоту продуктивного стеблостою перед збиранням врожаю. Серед досліджуваних морфорегуляторів, як з точки зору впливу на елементи продуктивності рослин, так і з точки зору впливу на біологічну врожайність зерна головної і бічної системи стебел пшениці озимої, кращим був двохкомпонентний продукт Медакс ТОП. Посіви оброблені цим препаратом формували істотно вищу біологічну врожайність зерна обох систем стебел в погодних умовах обох років на всіх досліджуваних фонах мінерального живлення. Найвища загальна біологічна врожайність зерна пшениці озимої була у варіанті обробки посівів під час 31-ї мікрофази за класифікацією ВВСН морфорегулятором Медакс ТОП на фоні найбільшої дози внесення азоту (N65) під час 22-23-ї мікрофази – 5,06 т/га у 2024 р., і 6,87 т/га – у 2025 р. Разом з тим, фактично такі ж показники отримано за внесення N50 – 5,01 і 6,78 т/га відповідно. Тож, враховуючи відсутність істотної різниці за біологічною врожайністю зерна між цими варіантами, підвищувати дозу азоту від 50 до 65 кг/га не доцільного. Істотної різниці за показниками загальної біологічної врожайності зерна між варіантами обробки посівів морфорегулятором Медакс ТОП і сумішшю продуктів Моддус Стар і Ретацел 720 не встановлено проте, перевагу слід віддавати внесенню морфорегулятора Медакс ТОП оскільки по-перше – біологічна врожайність за його застосування була хоч і неістотно, але вищою, по-друге – спрощується технологіч-ний процес обприскування оскільки вноситься лише один продукт, по-третє – у морфорегулятора Медакс ТОП ширший температурний діапазон ефективної роботи.
БІОЛОГІЧНА ВРОЖАЙНІСТЬ ЗЕРНА ГІБРИДІВ СОРГО ЗЕРНОВОГО ЗАЛЕЖНО ВІД ФОРМ І ДОЗ ДОБРИВ
Сорго Sorghum bicolor (L.) Moench використовують як зернову, кормову, технічну та продовольчу культуру. Метою наших досліджень було з’ясування впливу різних форм і доз добрив на врожайність нових гібридів сорго зернового в умовах Східного Лісостепу України. Двофакторний польовий дослід закладено методом розщеплених ділянок у триразовій повторності на дослідному полі Державного біотехнологічного університету, яке розташоване в Східному Лісостепу України. Для повноти проведення досліджень та оцінки отриманих результатів використовували узагальнювальний, польовий і статистичний методи. Вивчення впливу різних систем застосування органічних і мінеральних добрив у різних частинах світу свідчить про те, що їх застосування в агроекосистемах, Південного Судану, Індії, Ефіопії, країн Африки та інших країн сприяє підвищенню врожайності зерна сорго, поліпшенню якості вирощеного врожаю, зростанню рентабельності зерна та різних видів корму із соргових культур. Вітчизняні дослідники пропонують різни системи удобрення для формування сталих урожаїв зерна та підвищення його якості в ґрунтово-кліматичних зонах України. За середніми трирічними (2021, 2023–2024 рр.) результатами досліджень установлено, що в умовах Східного Лісостепу України доцільно вирощувати середньоранній гібрид Aggil F1 та ранньостиглий гібрид Brigga F1 французької селекції, які в цій зоні досліджень мають період вегетації 124 і 119 днів відповідно. За варіанта застосування Renovation Fuerza в дозі 100 кг/га отримано врожайність 7,75 і 7,41 т/га зерна відповідно. Обидва гібриди за цього варіанта внесення добрива за різних погодних умов формують стабільно високу врожайність. Приріст урожайності зерна гібрида Aggil F1 порівняно з абсолютним і зональним контролями становив відповідно 2,04 і 2,49 т/га та 1,18 і 1,63 т/га, або 26,9 і 31,9 та 9,2 та 13,4 %. Математично доведено перевагу в усі роки досліджень середньораннього гібрида сорго зернового Aggil F1 порівняно з ранньостиглим гібридом Brigga F1. В умовах Східного Лісостепу України слід поєднувати сівбу цих гібридів та застосування добрива Renovation Fuerza в дозі 100 кг/га. Частка різних систем стебел гібридів сорго зернового в загальній біологічній врожайності зерна коливається залежно від застосування різних форм і доз добрив. Значний вплив мають погодні умови вегетаційного періоду. Максимальний відсоток головних стебел формувався у гібридів Aggil F1 та Brigga F1 за варіанта внесення Renovation Fuerza в дозі 100 кг/га.
УРОЖАЙНІСТЬ ГОРОХУ ЗАЛЕЖНО ВІД ПОГОДНИХ УМОВ
Збільшення температури повітря і зменшення кількості опадів не має негативного впливу на врожайність сільськогосподарських культур. Спостерігається зростання врожайності зернових та зернобобових культур, соняшнику, картоплі, овочів, плодів і ягід, що вказує на їх адаптаційну здатність до змін клімату. Мета дослідження – встановити вплив вплив погодних умов вегетаційного періоду на формування продуктивності сортів гороху в східній частини лісостепу України. Матеріали, методика, метеорологічні умови. Дослідження проводили протягом 2006–2020 рр. у стаціонарній сівозміні Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр’єва НААН методом розщеплених ділянок згідно загальноприйнятих методик. Ґрунт – глибокий слабовилугуваний чорнозем із зернистою структурою. Він характеризується такими агрохімічними показниками: вміст гумусу – 5,8 %; рН – 5,8; гідролітична кислотність – 3,29 мг/екв. на 100 г ґрунту. Запаси поживних речовин на контролі без добрив: азот – 132 мг/кг, фосфор – 104 мг/кг, калій – 128 мг/кг; на фонах із застосуванням мінеральних добрив (N30Р30К30): азот – 130-140 мг/кг, фосфор – 180-200 мг/кг, калій – 170-190 мг/кг ґрунту. Результати. В середньому за роки досліджень (2006-2020 рр.) відхилення по середньодобовій температурі становить плюс 2,21 С. При цьому існує значна різниця за місяцями і роками. Відмічається значне потепління періоду серпень-вересень, на 2,41-2,21 С, в інші місяці підвищення температури повітря незначні – 0,25 С у квітні, 0,70 С у травні, 0,40 С у червні та 0,64 С у липні місяці. Недостатня кількість вологи відмічалася в 9 роках (від 14,3 мм у 2007 р. до 168,1 мм у 2018 р.), а надлишок – відповідно у 8 роках, з коливаннями від 41,1 мм у 2020 р до 251,8мм у 2011 р. В середньому за роки досліджень два місяці були із меншою кількістю опадів порівняно з багаторічними значеннями, це квітень – 9,5 % при нормі 11,7 % та липень – 20,5 і 23,5 % відповідно. У червні місяці кількість опадів вище оптимальних показників – 25,4 проти 20,8 % В інші місяці розподіл опадів був близький до оптимуму. Висновки. У квітні 6 років з 15 були з достатнім, або надлишковим зволоженням, а в інші - з недостатньою. В травні – відповідно у 8 роках. Червень: 1 рік достатня кількість (2008 р.) і 6 років – надмірна. В липні відповідно – 1 і 5 років і в серпні – за весь час досліджень лише 2 роки були з надмірним зволоженням, а всі інші – з недостатнім. За результатами кореляційного аналізу впливу показника розподілу опадів на рівень урожайності культури відмічається практично нульова залежність між ними в середньому за 15 років (2006-2020 рр.). В той же час за період 2006-2010 рр. відмічена висока позитивна кореляція із опадами квітня, г= 0,875-0,911 та значна із вологою червня – г= 0,398-0,583. За 2011-2015 рр. розподіл опадів у квітні, червні і липні мав негативний вплив на урожайність гороху – г= від мінус 0,452 до мінус 0,366; г=-0,434-0,324 та г= -0,654-0,543 відповідно місяців. А у травні – взаємозв’язок факторів позитивний – г=0,578-0,613. За 2016-2020 рр. також відмічено негативні кореляції у квітні та червні місяці – г= від мінус 0,680 до мінус 0,470 та г= -0,759-0,637, низький взаємозв’язок показників у травні – г= 0,178-0,261.
ЕФЕКТИВНІСТЬ СИСТЕМИ УДОБРЕННЯ У ФОРМУВАННІ ПРОДУКТИВНОСТІ РОСЛИН СОНЯШНИКУ
Висвітлено результати дворічних досліджень щодо впливу сполучення різних варіантів передпосівного, припосівного та прикореневого внесення добрив на формування елементів продуктивності рослин і біологічну врожайність насіння високоолеїнового, середньостиглого гібриду соняшнику СИ Феномено. Аналіз елементів продуктивності рослин та густоти рослин перед збиранням гібриду соняшнику СИ Феномено виявив їх значну залежність від досліджуваних варіантів передпосівного, припосівного та прикореневого внесення добрив. У середньому за роками найбільшу кількість насінин формували кошики соняшнику у варіанті з найвищою дозою прикореневого внесення КАСу – 125 кг/га (N40) на фоні передпосівного внесення сульфоамофосу в дозі 100 кг/га N20P20S14 і припосівного внесення комплексного добрива МАКРОСТАР у дозі 200 кг/га (N18P40K24) – 1257 шт. Порівняно з абсолютним контролем (без внесення добрив) кількість насінин у цьому варіанті була на 224 шт. або майже 22,0 % вищою. Найбільша маса насінин з одного кошика соняшника – 82,8 г, була також у варіанті з найвищими дозами різних видів внесення добрив. Водночас, різниця порівняно з варіантом з меншою дозою припосівного внесення комплексного добрива МАКРОСТАР – 150 кг/га (N14P30K18) була не значною – менше 2,0 %. З точки зору рівня біологічної врожайності насіння оптимальним був варіант передпосівного внесення сульфату амонію у дозі 100 кг/га (N21S24), припосівного внесення амофосу в дозі також 100 кг/га (N12P52) та прикореневого внесення КАС32 в дозі 125 кг/га (N40). Інші варіанти передпосівного і припосівного внесення комплексних добрив не забезпечували істотного підвищення біологічної врожайності насіння соняшника порівняно з цим варіантом (мала місце лише тенденція до її збільшення). До того ж, вартість комплексного добрива МАКРОСТАР як і сульфоамофосу з розрахунку внесення на 1 га була значно вищою, ніж сульфату амонію та амофосу. Підвищення дози прикореневого внесення КАС32 від 95 до 125 кг/га не забезпечувало істотного підвищення біологічної врожайності насіння соняшника, проте відмічалася чітка тенденція до її підвищення на варіантах прикореневого внесення більшої дози КАС32. Таким чином, саме цей варіант системи живлення – передпосівне внесення сульфату амонію в дозі 100 кг/га (N21S24), припосівне внесення амофосу в дозі 100 кг/га (N12P52) у сполученні з прикореневим підживленням посівів КАС32 у дозі 125 кг/га (N40), з точки зору продуктивності рослин і біологічної врожайності насіння соняшнику, був найкращим як у середньому за роками, так і безпосередньо по роках.
ЗМІНА ПОКАЗНИКІВ ПРОДУКТИВНОСТІ СОРТІВ РИЖІЮ ЯРОГО ПІД ВПЛИВОМ ДОДАТКОВОГО ЖИВЛЕННЯ ЗА РІЗНИХ СПОСОБІВ СІВБИ
За даними трирічних досліджень встановлено вплив мінеральних добрив та регуляторів росту за різних способів сівби на продуктивність сортів рижію ярого. Показники кількості насінин на рослині рижію ярого більшими були за сівби з міжряддям 70 см у обох сортів. Під впливом мінеральних добрив та регуляторів росту їх значення зростали відповідно на: 1–20 та 1–18 шт. для сорту Престиж; 1–37 та 1–32 шт. для сорту Славутич. Маса насіння з рослини рижію ярого, залежно від варіанту застосування мінеральних добрив та регуляторів росту більшою була за сівби з міжряддям 70 см на 0,04–0,06 г у сорту Престиж та 0,06–0,08 г у сорту Славутич. Під впливом мінеральних добрив та регуляторів росту показники маси насіння з рослини рижію ярого збільшились на: 0,01–0,07 та 0,01–0,04 г для обох сортів. Показники маси 1000 насінин рижію ярого сортів Престиж та Славутич більшими були на 0,03–0,08 та 0,02–0,05 г за широкорядного способу сівби. Під дією мінеральних добрив маса 1000 насінин зросла на: 0,02–0,14 г у сорту Престиж та 0,01–0,10 г у сорту Славутич. Під впливом регуляторів росту показники маси 1000 насінин залежно від фону живлення та способу сівби зросли на: 0,01–0,04 г у сорту Престиж та 0,01–0,03 г у сорту Славутич. Найбільшу врожайність рижію ярого сортів Престиж – 1,32 т/га та Славутич – 1,40 т/га отримано за сівби з шириною міжрядь 15 см на фоні внесення мінеральних добрив в дозі N40P40К40 з обприскуванням посівів регулятором росту Рост-концентрат у фазу розетки. Приріст урожайності становив 0,02–0,21 т/га від застосування мінеральних добрив та 0,02–0,11 т/га від застосування регуляторів росту.
ДИНАМІКА ФОРМУВАННЯ ПЛОЩІ ЛИСТКОВОЇ ПОВЕРХНІ ГІБРИДІВ КУКУРУДЗИ РІЗНИХ ГРУП СТИГЛОСТІ ЗАЛЕЖНО ВІД ПОЗАКОРЕНЕВИХ ПІДЖИВЛЕНЬ
Висвітлено результати дворічних досліджень щодо впливу позакореневих підживлень на динаміку формування площі листкової поверхні посівів гібридів кукурудзи різних груп стиглості: Р 7818, ДКС 3730 і ДКС 4541. Встановлено, що на площу листкової поверхні посівів кукурудзи впливає як група стиглості гібридів, так і позакореневі підживлення. Серед досліджуваних гібридів найбільшу площу листкової поверхні в усі фази проведення визначень формував середньостиглий гібрид ДКС 454. Зокрема, під час 33-ї, 65-ї, 75-ї і 85-ї мікрофаз за класифікацією ВВСН площа листкової поверхні цього гібриду в середньому за роками становила 25,9 тис.м2/га, 37,6, 35,1 і 31,6 тис.м2/га відповідно. Усі досліджувані варіанти проведення двох листкових підживлень забезпечували формування істотно вищої площі листкової поверхні всіх гібридів кукурудзи під час 33-ї, 65-ї 75-ї і 85-ї мікрофаз, при цьому найбільшою вона була на варіантах проведення двох позакореневих підживлень під час 14-16-ї і 16-18-ї мікро-фаз сумішшю карбаміду в дозі 21 кг/га, комплексного добрива Nanovit у дозі 1,5 л/га і стимулятору-антистресанту Квантум АміноМакс 200 у дозі 1,0 л/га. Приріст площі листкової поверхні досліджуваних гібридів кукурудзи в усі фази проведення визначень порівняно з контролем становив 12–15 %. Додавання до цього розчину цинкового добрива Partner не забезпечувало подальшого підвищення площі листкової поверхні жодного з досліджуваних гібридів. Площа прикачанного листка всіх гібридів кукурудзи найбільшою була на варіантах проведення позакореневого підживлення сполученням усіх продуктів (карбамід, Nanovit, Квантум АміноМакс 200, Partner), водночас вона істотно не відрізнялася від варіанту де вносили розчин трьох продуктів (без додавання цинкового добрива Partner). На цих варіантах площа прикачанного листка гібридів кукурудзи Р 7818, ДКС 3730 і ДКС 4541 у середньому за два роки досліджень становила 420,7–421,6 см2, 541,6–545,6 см2 і 547,0–550,1 см2 відповідно. Одже, для формування більшої площі листкової поверхні посівів, що створює більш сприятливі передумови для формування вищої врожайності зерна кукурудзи різних груп стиглості, доцільно проводити два листкові підживлення під час 14-16-ї і 16-18-ї мікрофаз за міжнародною класифікацією ВВСН розчином карбаміду в дозі N10, комплексного водорозчинного добрива Nanovit у дозі 1,5 л/га і стимулятору-антистресанту Квантум АміноМакс 200 у дозі 1,0 л/га.
МІЖНАРОДНИЙ ДОСВІД СКОРОЧЕННЯ ВТРАТ ПЛОДООВОЧЕВОЇ ПРОДУКЦІЇ
Наведено результати аналізу поточного стану післязбиральних обробок і нових технологій, які можна використовувати для підтримки якості й скорочення втрат свіжої продукції. Аналіз сучасної вітчизняної й зарубіжної наукової та патентної літератури свідчить про те, що для збереження якості свіжої продукції з високою поживною цінністю і відповідністю стандартам безпеки свіжих овочів та плодів можуть застосовуватися різні післязбиральні фізичні, хімічні та газові обробки. Ці післязбиральні обробки, зазвичай, поєднуються з належним регулюванням температури зберігання. Результати. Основні переваги використання покриттів ґрунтуються на таких властивостях, як вартість, доступність, функціональність, механічні властивості, оптичні властивості, стійкість до ураження мікроорганізмами і сенсорна прийнятність. Їх використовують у поєднанні з біоактивними сполуками, які надають плодам та овочам додаткових функцій, зменшення втрати маси і збереження якості і подовжують термін зберігання. Принцип полягає в зменшенні дихання, затримці післязбирального дозрівання свіжих фруктів і овочів і запобіганні розмноженню мікроорганізмів. Технологічний прогрес сприяв розробці найсучаснішого обладнання для збереження свіжих продуктів, такого як модифікована атмосфера, контрольована атмосфера, вакуумне пакування, холодна плазма, заморожування та охолодження. Однак висока вартість і значні енергетичні потреби цих передових технологій роблять їх недоступними для дрібних виробників у країнах, що розвиваються. Вони також невигідні для продавців і, безумовно, вплинуть на фінансові портфелі домогосподарств. Знаючи, що в сучасному світі екологічно чисті та енергоефективні технології залучають клієнтів, ми пропонуємо підходи та методи, які прості у застосуванні, доступні та енергоефективні, і які приносять користь дрібним власникам, роздрібним торговцям і споживачам.
У статті висвітлено сучасні підходи до селекційного вдосконалення амаранту (Amaranthus spp.) як перспективної нішевої культури, здатної забезпечити продовольчу та функціональну безпеку в умовах глобальних кліматичних змін. Наведено аналіз морфологічних, біохімічних та генетичних ознак, що мають селекційну цінність, зокрема вміст білка, лізину, сквалену, а також показники врожайності, адаптивності та стійкості до абіотичних стресів. Обговорено перспективи використання біотехнологічних методів, таких як маркерна селекція, геномне редагування (CRISPR/Cas9), а також інтеграція іноземного генофонду для підвищення адаптивності та харчової цінності нових сортів. Представлено результати польових досліджень та порівняльну характеристику сортів за агрономічними показниками. Наголошено на потребі подальшого розвитку генетичних ресурсів, молекулярної селекції та агротехнічного супроводу вирощування культури в різних агрокліматичних зонах України. Запропоновано стратегії поєднання традиційних і сучасних методів селекції для створення високопродуктивних, стійких та поживно цінних сортів амаранту, здатних ефективно реагувати на виклики сучасного сільського господарства.
ВПЛИВ СПОСОБІВ ОСНОВНОГО ОБРОБІТКУ ҐРУНТУ НА ВРОЖАЙНІСТЬ САФЛОРУ КРАСИЛЬНОГО В УМОВАХ ПОСУХИ ЛІСОСТЕПОВОЇ ЗОНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У статті представлено результати дослідження впливу різних способів основного обробітку ґрунту на агрофізичні показники чорнозему типового, урожайність та рентабельність вирощування сафлору красильного у посушливих умовах лісостепової зони Харківської області. Дослідження проводились у ПП «Відродження» Красноградського району, де переважають чорноземи з вмістом гумусу 4,8–5,0% і нейтральною реакцією ґрунтового розчину. Було вивчено три варіанти основного обробітку: полицеву оранку на глибину 25–27 см, чизелювання на 25–27 см та дискування важкими боронами на 18–20 см. Умови вегетаційного періоду відзначалися аномально високими температурами (+3,4°С до середньобагаторічних значень) та критично низькою кількістю опадів (76 мм за квітень–вересень, що на 191 мм менше норми). Це зумовило дефіцит продуктивної вологи та посилене ущільнення ґрунту. Результати дослідження показали, що вологість чорнозему змінювалась залежно від фази розвитку сафлору та глибини орного шару. Найбільш схильним до висихання виявився верхній горизонт (0–10 см), тоді як нижчий (20–30 см) утримував вологу найдовше. Оранка забезпечувала добрі умови для накопичення вологи навесні, проте в умовах посухи сприяла швидкому висиханню верхнього шару і ущільненню підплужного горизонту (до 29,1 кг/см²). Чизелювання, навпаки, дозволяло краще утримувати запаси вологи протягом вегетаційного періоду завдяки відсутності підплужної підошви та збереженню капілярної водопровідності ґрунту. Дискування забезпечувало лише поверхневе розпушення, що призвело до швидкої втрати вологи та критичного ущільнення глибших горизонтів (до 28,6 кг/см²). Урожайність сафлору залежала від обробітку: при чизелюванні вона становила 1,01 т/га, при оранці – 0,93 т/га, при дискуванні – 0,74 т/га. Економічний аналіз показав, що найбільш рентабельним було чизелювання (60%), тоді як оранка та дискування забезпечили нижчі показники (49% і 48% відповідно). Це пояснюється оптимальним співвідношенням між витратами та рівнем врожайності при чизельному обробітку ґрунту. Таким чином, в посушливих умовах лісостепу Харківської області найбільш ефективним способом основного обробітку ґрунту під сафлор красильний є чизелювання, яке забезпечує кращий баланс між вологоутриманням, розпушенням ґрунту та його структурною стійкістю, що дозволяє досягти вищої продуктивності та економічної ефективності виробництва.
ВПЛИВ БІОЛОГІЗОВАНОЇ СИСТЕМИ УДОБРЕННЯ НА ВРОЖАЙНІСТЬ І ВИХІД МАТОЧНИКІВ БУРЯКУ СТОЛОВОГО
Метою проведення дослідження було встановлення ефективності біологізованої системи оптимізації живлення маточників буряку столового за смугового розміщення овочевих рослин та бобово-злакових сумішей (система Rot –Mix) в ґрунтово-кліматичних умовах Лівобережного Лісостепу України. Польові дослідження проведено на чорноземних ґрунтах Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України з сортами буряку столового різних сортотипів (Бордо харківський, Вітал, Багряний) та біологічними препаратами різних функціональних груп для оптимізації живлення рослин, стимуляції ростових процесів та захисту від шкодочинних організмів (Азотофіт-р, Органік-баланс, Граундфікс, Гуміфренд, HelpRost для овочевих рослин, HelpRost бор, Мікохелп, Фітохелп, Актоверм формула, Липосам). Встановлено вплив біологізованої системи удобрення на урожайність і вихід маточників буряку столового різних сортів, основні економічні показники технології вирощування. Встановлено, що біологізована система удобрення статистично суттєво збільшує урожайність маточних коренеплодів буряку столового на 5,7-7,8 т/га або 15,3-24,5 % відносно базової технології. Найбільшу урожайність за роки досліджень відзначено для сорту Вітал, найменшу – для сорту Багряний. Біологізована система удобрення буряку столового забезпечує позитивну тенденцію щодо збільшення виходу маточних коренеплодів до рівня 52,5 % відносно базової технології (48,8 %). Впровадження біологізованої системи удобрення зумовлює зростання чистого прибутку в залежності від сорту на 28,5-39,0 тис. грн./га, зниження собівартості продукції до рівня 2,80-3,53 грн./кг, підвищення рівня рентабельності до 60,3-90,3 % відносно базової технології вирощування маточних коренеплодів буряку столового. Впровадження даних технологічних підходів забезпечить в майбутньому отримання насіння овочевих рослин для органічних технологій вирощування.
ЗМІНА ПОКАЗНИКІВ ПРОДУКТИВНОСТІ СОНЯШНИКУ ЗАЛЕЖНО ВІД МІНЕРАЛЬНИХ ДОБРИВ І РЕГУЛЯТОРІВ РОСТУ
За результатами проведених трирічних досліджень встановлено вплив агроприйомів вирощування на формування продуктивності гібридів та сорту соняшнику. За вирощування соняшнику із застосуванням мінеральних добрив показники кількості насінин та маси насіння з одного кошику зросли на: 62–126 шт. та 6,1–11,4 г у гібриду Серпанок; 31–90 шт. та 4,6–10,6 г у гібриду Маршал; 21–100 шт. та 3,9–10,7 г у гібриду Агент; 21–65 шт. та 4,3–10,0 г у сорту Камелот. Позакореневе підживлення регуляторами росту сприяло зростанню цих показників на: 23–111 шт. та 1,5–6,5 г у гібриду Серпанок; 13–82 шт. та 1,1–5,6 г у гібриду Маршал; 16–101 шт. та 2,0–6,5 г у гібриду Агент; 6–70 шт. та 0,8–6,0 г у сорту Камелот. Зі збільшенням дози мінеральних добрів ефективність регуляторів росту знижується. Під дією мінеральних добрив маса 1000 насінин зросла по відношенню до контролю (без добрив) на: 2,0–3,9 г у гібриду Серпанок; 2,1–4,3 г у гібриду Маршал; 2,1–4,1 г у гібриду Агент; 2,2–5,8 г у сорту Камелот. Найбільший приріст цього показника від добрив відмічено у сорту Камелот. Найбільші значення маси 1000 насінин для гібридів та сорту отримано за внесення мінеральних добрив в дозі N60P60К60. Під впливом регуляторів росту показники маси 1000 насінин залежно від фону живлення зросли на: 0,3-0,9 г у гібриду Серпанок; 0,2–0,9 г у гібридів Маршал та Агент; 0,2–1,1 г у сорту Камелот. Найбільший приріст цього показника від регуляторів росту, також, відмічено у сорту Камелот. Найбільші значення кількості насінин та маси насіння з одного кошику й маси 1000 насінин для гібридів та сорту отримано за варіантів застосування регуляторів росту Фульвігрин Стимул у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків та Фульвітал Плюс у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків. Приріст врожайності від мінеральних добрив дорівнював: 0,28–0,54 т/га у гібриду Серпанок; 0,22–0,48 т/га у гібриду Маршал; 0,23–0,50 т/га у гібриду Агент та 0,18–0,41 т/га у сорту Камелот. Позакореневе підживлення регуляторами росту сприяло збільшенню врожайності на: 0,07–0,28 т/га у гібриду Серпанок; 0,06–0,25 т/га у гібриду Маршал; 0,08–0,28 т/га у гібриду Агент та 0,04–0,24 т/га у сорту Камелот. Більший рівень врожайності соняшнику гібридів Серпанок (3,66–3,69 т/га) та Маршал (3,33–3,36 т/га) забезпечило вирощування на фоні внесення мінеральних добрив в дозах N40P60, N60P90 та N60P60К60 з обприскуванням посівів регуляторами росту Фульвігрин Стимул у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків та Фульвітал Плюс у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків, а гібриду Агент (3,56–3,59 т/га) та сорту Камелот (3,08 та 3,11 т/га) – на фоні внесення мінеральних добрив в дозах N60P90 та N60P60К60 з обприскуванням посівів регуляторами росту Фульвігрин Стимул у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків та Фульвітал Плюс у фазу 3–4 і 6–8 пар листків + Церон у фазу 8–10 пар листків.
ДИНАМІКА ФОРМУВАННЯ ЛИСТОВОЇ ПОВЕРХНІ РОСЛИН СОНЯШНИКА ЗА ВПЛИВУ СТИМУЛЯТОРІВ РОСТУ ТА КОМПЛЕКСНИХ ВОДОРОЗЧИННИХ ДОБРИВ
Висвітлено результати дворічних досліджень щодо комплексного впливу різних варіантів передпосівної обробки насіння та позакореневих підживлень різними сполученнями стимуляторів росту та комплексних водорозчинних добрив на динаміку наростання площі асиміляційної поверхні посівів гібридів соняшника різних груп стиглості. Встановлено високу ефективність проведення передпосівної обробки насіння в сполученні з позакореневими підживленнями на збільшення площі листової поверхні рослин соняшника досліджуваних гібридів. На початку фаз росту стебла та «зірочки» (31-ша і 51-ша мікрофази за кодом ВВСН) індекс листової поверхні посівів усіх гібридів найвищим був у варіанті поєднання передпосівної обробки насіння стимулятором проростання Гуміфілд Форте з двома підживленнями баковим розчином на основі суміші стимуляторів росту Регопланта і Фульвіталу Плюс з комплексним водорозчинним добривом «LF-соняшник». У 2023 і 2024 рр., у середньому по гібридах, індекс листової поверхні посівів на початку фази росту стебла в цьому варіанті становив 0,572 і 0,519, а на початку фази «зірочки» – 0,935 і 0,813 відповідно. Істотна перевага порівняно з контролем доведена на підставі проведеного дисперсійного аналізу. На початку цвітіння та наливання насіння (61-ша і 80-та мікрофази за кодом ВВСН) індекс листової поверхні посівів всіх гібридів соняшника найвищим був у варіантах сполучення обробки насіння стимулятором проростання Гуміфілд Форте з трьома позакореневими підживленнями сумішшю Регопланта і Фульвіталу Плюс з добривом «LF-соняшник». Ефект від трьох позакореневих підживлень вищим був у менш сприятливих погодних умовах. Так, індекс листової поверхні посівів у цьому варіанті у середньому по гібридах, у погодних умовах 2023 р. на початку фаз цвітіння та наливання насіння був на 7,2 і 10,6 % відповідно вищий, ніж на контролі, тоді як у несприятливих погодних умовах 2024 р. – на 10,6 і 13,3 %. Передпосівна обробка насіння та позакореневі підживлення більший вплив чинили на індекс листової поверхні посівів, ніж на площу листків однієї рослини, оскільки поряд зі збільшенням площі листків однієї рослини, вони забезпечували виживаність більшої кількості рослин на момент проведення обліків і з кожною наступною фазою ця різниця тільки зростала. Істотної взаємодії між гібридами і варіантами передпосівної обробки насіння у сполученні з позакореневими підживленнями не встановлено оскільки розподіл показників площі листової поверхні в усіх гібридів за впливу варіантів чинника В був подібний. Тобто вищі показники були в аналогічних варіантах. Виходячи з цього, можна стверджувати, що передпосівна обробка насіння у сполученні з двома і трьома позакореневими підживленнями сумішшю всіх досліджуваних препаратів буде однаково ефективною для різних за морфо-біотипом гібридів соняшника. Ураховуючи підвищення впливу від проведення третього позакореневого підживлення на збільшення площі листової поверхні рослин досліджуваних гібридів соняшника в менш сприятливих погодних умовах, а також враховуючи те, що у Східному Лісостепу погодні умови є здебільшого несприятливими для цієї культури то, з точки зору формування площі листової поверхні, поряд із стимуляцією проростання насіння, доцільно проводити три позакореневі підживлення сумішшю на основі стимуляторів росту Регоплант і Фульвітал Плюс з розробленим спеціально для соняшника комплексним водорозчинним добривом «LF-соняшник» у рекомендованих виробниками цих продуктів дозах внесення.
ВПЛИВ ОРГАНІЧНОГО ДОБРИВА «БІО-ГЕЛЬ» НА ПОСУХОСТІЙКІСТЬ ПРОРОСТКІВ ПШЕНИЦІ ОЗИМОЇ
Мета та завдання. У науковій статті було поставлено завдання дослідити посухостійкість рослин озимої пшениці з використанням органічного добрива «Біо-Гель» та визначити здатність до накопичення сухої речовини в проростках під впливом стресу від посухи. Наведено результати досліджень впливу органічного добрива «Біо-Гель» на посухостійкість проростків озимої пшениці. Відповідно до лабораторних випробувань встановлено, що обробка насіння органічним добривом «Біо-Гель» в різних нормах сприяла кращому розвитку рослин, вищій вологопоглинальній здатності коренів, більш активному розвитку рослин у порівнянні з контрольною групою. Рослини озимої пшениці сорту Етана вирощували в посудинах на 800 г сухого субстрату (стерильний кварцовий пісок) в лабораторних умовах при вологості повітря 70–75 %, та природній освітленості 20 тис. лк за природного фотоперіоду. Вологість субстрату на початку досліду була 70% від повної волого-ємності. Кількість рослин на посудину – 20 шт., повторність кожного варіанта – 4. У фазі 2–3 листків в дослідних варіантах (інокуляція насіння добривом) вологість ґрунту знижували до 25% ПВ і підтримували на цьому рівні протягом 7 діб імітуючи тривалу посуху. Додатково проаналізовано вологість рослин і виявлено зростання вологості рослин у варіантах з різними нормами обробки насіння органічним добривом «Біо-Гель» порівняно з контрольною групою рослин. Проведене дослідження має практичну цінність, оскільки встановлює взаємозв’язок між дозою органічного добрива «Біо-Гель», яку використано для обробки насіння озимої пшениці, та посухостійкістю проростків, масою їх кореневої системи, вологістю рослин. В результаті дослідження виявлено, що обробка насіння органічним добривом «Біо-Гель» сприяє значно кращому розвитку кореневої системи, що підтверджується значенням коефіцієнтом посухостійкості, і для рослин насіння яких обробили препаратом в нормі 2,0 л/10 л води становить 0,51 проти 0,42 на контролі. Розвиток кореневої системи на даному етапі має вирішальне значення, так як від цього буде залежати живлення та споживання вологи в подальшому розвитку рослин. Також кращій розвиток кореневої системи сприяє кущенню зернових, що є основною складовою їх продуктивності. Таким чином, доведено сприятливий вплив обробки насіння пшениці органічним добривом «Біо-Гель» на посухостійкість проростків пшениці озимої.
співвідношення мас коренів та надземної маси
ВПЛИВ СТРОКІВ СІВБИ ТА ПЕРЕДПОСІВНОЇ ОБРОБКИ НАСІННЯ НА ПОЛЬОВУ СХОЖІСТЬ І ВРОЖАЙНІСТЬ РОСЛИН СОЇ СОРТІВ РІЗНОГО ВЕГЕТАЦІЙНОГО ПЕРІОДУ
Метою досліджень був пошук шляхів повнішої реалізації генетичного потенціалу сучасних сортів сої залежно від строків сівби та підвищення їх стійкості, як біологічного об’єкта, до впливу несприятливих умов довкілля за рахунок застосування сучасних регуляторів росту. Дослідження проводили в 2018, 2019 і 2021 рр. на базі дослідного поля ХНАУ ім. В.В. Докучаєва. Дослід закладали за допомогою методу розщеплених ділянок у чотирьох повтореннях за загальноприйнятою методикою. Ділянками першого порядку (чинник А) були три сорти сої: Аннушка, Кобза і Мальвіна; другого порядку (чинник В) – три варіанти строку сівби: ранній (6–8 ºС), середній (10–12 ºС) і пізній (14–16 ºС); третього порядку (чинник С) – 5 варіантів обробки насіння препаратами з різною активною основою: 1 – без обробки (контроль); 2 – Гумісол, 3 і 4 – Адаптофіт і Ріст-концентрат (морфорегулятори) відповідно; 5 – Фундазол (фунгіцид). Значний вплив на густоту рослин сої у фазу повних сходів чинили сортові особливості. У середньому за досліджуваними факторами найвищою була густота рослин сої сорту Аннушка – 67,5 шт./м2. Кращий показник густоти сходів був у варіанті середнього строку сівби (10–12 оС) – 60,1 шт./м2, що на 0,6 і 2,8 шт./м2 вище, ніж за раннього й пізнього строку сівби відповідно. Більших змін густота рослин зазнавала за впливу передпосівної обробки насіння. Найбільша густота сходів була на варіантах передпосівної обробки насіння препаратом Адаптофітом – 61,0 шт./м2. Густота рослин сої перед збиранням найбільшою була також у цьому варіанті. Польова схожість насіння в середньому за досліджуваними факторами, найвищою була у рослин сої сорту Кобза – 85,5 %, що на 1,0 і 0,8 % вище, ніж у сортів Аннушка і Мальвіна відповідно. В усіх сортів польова схожість насіння найвищою була за середнього строку сівби (температура ґрунту 10–12 ºС) – 85,4 % у сорту Аннушка, 87,0 % у сорту Кобза і 85,8 % у сорту Мальвіна. Значний вплив на польову схожість насіння мали досліджувані варіанти передпосівної обробки насіння. Так, за рахунок проведення передпосівної обробки насіння регуляторами росту Адаптофітом і Рост-концентратом польова схожість насіння порівняно з контролем підвищувалася на 4,9 і 4,3 % відповідно. У середньому за роками досліджень, найвища врожайність зерна формувалася в сорту сої Кобза у варіанті сполучення середнього строку сівби і передпосівної обробки насіння регулятором росту Рост-концентратом – 2,48 т/га. Встановлено значний вплив передпосівної обробки насіння на врожайність зерна. За рахунок проведення передпосівної обробки насіння регуляторами росту Рост-концентратом і Адаптофітом урожайність зерна у середньому за роками, сортами та строками сівби зростала на 0,38 і 0,37 т/га відповідно. Вплив досліджуваних варіантів строку сівби був найменшим проте істотним. У середньому за іншими факторами врожайність зерна сої найвищою була за середнього строку сівби – 1,95 т/га, що на 0,22 і 0,17 т/га вище порівняно з раннім і пізнім строками сівби відповідно.
ВПЛИВ СТРОКІВ СІВБИ НА ФОРМУВАННЯ ВРОЖАЙНОСТІ СОРТІВ КВАСОЛІ У СХІДНОМУ ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
Наведено результати трирічних досліджень впливу різних строків сівби (5 і 15 травня) на ріст і формування врожайності сортів квасолі Первомайська, Докучаєвська, Мавка та Панна. Встановлено, що за другого строку сівби густота сходів і польова схожість насіння сортів Первомайська, Докучаєвська і Мавка зменшується, а сорту Панна – збільшується у порівнянні з першим строком посіву. Більш пізні посіви призводять до зниження виживаності рослин по всіх досліджуваних сортах квасолі. У сортів Первомайська і Докучаєвська спостерігається загальна тенденція до покращення структурних показників урожаю за першого строку посіву, а у сортів Мавка і Панна за другого строку. Найбільшу врожайність зерна квасолі у сортів Первомайська і Докучаєвська – 1,94 і 1,76 т/га отримали за першого строку, а у сортів Мавка і Панна - 1,72 і 1,55 т/га за другого строку сівби.
ВПЛИВ РІЗНИХ ВАРІАНТІВ СПОЛУЧЕННЯ СПОСОБУ СІВБИ З НОРМОЮ ВИСІВУ НАСІННЯ НА ВРОЖАЙНІСТЬ ЗЕРНА ТРИТИКАЛЕ ОЗИМОГО
Висвітлено результати чотирирічних досліджень щодо впливу способів сівби у сполученні з нормою висіву насіння на рівень зернової продуктивності посівів тритикале озимого сорту Шаланда. На досліджуваних варіантах способу сівби найвищу врожайність зерна тритикале озимого отримано за різних норм висіву насіння. Смуговий спосіб за рівнем урожайності зерна показав кращий результат за всіх норм висіву насіння в усі роки. Найвищу врожайність зерна тритикале за цього способу сівби отримано на варіантах із нормою висіву насіння 550 шт./м2 – 6,64 т/га. Проте, статистичний аналіз отриманих результатів з використанням рангового критерію не виявив істотної різниці між варіантами з нормами висіву насіння 550 і 500 шт./м2. Аналогічна тенденція відмічена в усі роки, а саме – урожайність зерна істотно зростала з підвищенням норми висіву насіння від 450 до 500 шт./м2, подальше ж підвищення норми висіву насіння не забезпечило істотного її збільшення. Зокрема, за умови підвищення норми висіву насіння від 500 до 550 шт./м2, урожайність зерна в 2018, 2019, 2020 і 2025 рр. на варіантах смугового способу зростала на 0,09, 0,25, 0,07 і 0,09 т/га за НІР05 часткових порівнянь фактора В – 0,21, 0,27, 0,15 і 0,24 т/га відповідно. Таким чином, за смугового способу сівби, з точки зору врожайності зерна, оптимальною є норма висіву насіння – 500 шт./м2. На вузькорядних посівах найвища врожайність зерна тритикале в середньому за роками формувалася за норми висіву насіння 450 шт./м2 – 5,73 т/га. Вона істотно перевищувала варіанти з меншою нормою висіву і, за проведеним статистичним аналізом з використанням рангового критерію Дункана, істотно не відрізнялася від варіантів з нормами висіву насіння 500 і 550 шт./м2. За роками досліджень на варіантах вузькорядної сівби, з точки зору врожайності зерна оптимальною також була норма висіву 450 нас./га. За цієї норми висіву вона була істотно вищою, ніж за менших норм висіву і статистично не відрізнялася від варіантів із більшими нормами висіву. Таким чином, у сполученні з вузькорядним способом сівби, з точки зору врожайності зерна, кращою є норма висіву насіння – 450 шт./м2. Рядковий спосіб сівби за врожайністю зерна показав найгірший результат. Найвищу врожайність зерна у середньому за роками за рядкової сівби отримано на варіанті з нормою висіву насіння 450 шт./м2 – 5,25 т/га. Разом з цим, вона не істотно перевищувала врожайність зерна у варіанті з нормою висіву 400 нас./м2 (5,16 т/га). Ці показники, як і врожайність у варіанті з нормою висіву 500 нас./м2, відносилися до однієї рангової групи. Тож, з точки зору врожайності зерна, кращим на рядкових посівах був варіант з нормою висіву насіння 400 шт./м2.
ЗМЕНШЕННЯ ВТРАТ ПЛОДІВ СЛИВИ ЗА УМОВ ОБРОБКИ САЛІЦИЛОВОЮ КИСЛОТОЮ
Наведено результати досліджень впливу саліцилової кислоти різної концентрації на щодобові втрати плодів сливи під час зберігання.
Авторське право (c) 2026 ЖУРНАЛ «РОСЛИННИЦТВО, СЕЛЕКЦІЯ І НАСІННИЦТВО, ПЛОДООВОЧІВНИЦТВО»
ВИРОЩУВАННЯ ІНДЕТЕРМІНАНТНИХ ГІБРИДІВ ПОМІДОРА ГРУПИ РОЖЕВИЙ КРУПНОПЛІДНИЙ В ЗИМОВИХ ТЕПЛИЦЯХ СТЕПОВОЇ ЗОНИ УКРАЇНИ
Споживання помідорів в Україні є стабільно високим. Теплиці дозволяють вирощувати помідори протягом усього року, що особливо важливо в зимовий період. В цій статті описано морфологічні та біологічні особливості помідора. Проаналізовано світовий ринок виробництва помідорів, висвітлені світові площі вирощування за країнами. Приведені тепличні комбінати де вирощують рожеві крупноплідні помідори на території України. Описані перспективні гібриди помідора групи рожевий крупноплідний, для вирощування в зимових теплицях. Проаналізовано ринок експорту та імпорту. Визначено, що лідером імпорту помідорів є Туреччина. Найбільша врожайність помідорів досягається в Нідерландах. Висвітлено середньо квартальну ціну на рожевий помідор за останні чотири роки. Приведено дані про найбільших виробників рожевого помідора в зимових теплицях на території України.
ПРОДУКТИВНІСТЬ ВІВСА ГОЛОЗЕРНОГО (Avena sativa L. subsp. nudisativa) ЗА ПОЗАКОРЕНЕВОГО ВИКОРИСТАННЯ ГУМУСОВИХ СТИМУЛЯТОРІВ РОСТУ В ПОСУШЛИВИХ УМОВАХ ХАРКІВЩИНИ У 2024 РОЦІ
Наведено результати досліджень впливу позакореневого підживлення ростактивуючими препаратами Зіновій Тріпл Екстра Форс, Зіновій Тріпл Корн, Зіновій Тріпл Оіл, Зіновій Тріпл Дабл, Зіновій Тріпл Грін, Зіновій Тріпл, Зіновій Гранд Гурій виробництва фірми Пестицид ЕООД (Болгарія) в дозах 2 і 4 л/га на біологічну продуктивність вівса. Установлено, що в кліматичних умовах Харківщини, які склалися у 2024 році, найкращі результати отримані по вівсу для препаратів Зіновій Тріпл Корн, Зіновій Тріпл Оіл та Зіновій Тріпл Екстра Форс, де прибавка врожаю відповідно склала 1,08 1,05 та 0,99 т/га.
МОНІТОРИНГ РАДІОАКТИВНОГО ЗАБРУДНЕННЯ ГРУНТІВ І ПРОДУКТІВ ХАРЧУВАННЯ НА ТЕРИТОРІЇ НАВЧАЛЬНОГО МІСТЕЧКА ДЕРЖАВНОГО БІОТЕХНОЛОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ
Наведено огляд основних напрямків досліджень, пов’язаних із аварією на Чорнобильській АЕС. Представлено дані з гама-фону і рівень радіоактивного забруднення сільськогосподарських угідь навчально-дослідного господарства ХНАУ ім. В. В. Докучаєва (нині ДБТУ). Показано, що підвищені значення радіаційного фону реєструвалися протягом перших трьох років після аварії, що обумовлено випадінням радіоактивних атмосферних опадів. Щільність забруднення ґрунтів радіоактивним цезієм зросла із 0,02 до 0,5 Кі/км2, проте сумарне забруднення їх (137Cs + 90Sr) не виходило за межі 1 Кі/км2, що дозволяє віднести досліджувані ґрунти до категорії чистих зон. Дещо інша картина радіоактивного забруднення спостерігалася у Сумській області, яку обрано для порівняння. Звичайно, що різні адміністративні райони характеризувалися різним ступенем забруднення. Причому у різні роки на одних і тих самих моніторингових майданчиках (Шосткінський радгосп ім. Щорса м. Шостка) зареєстровані досить суттєві розбіжності у щільності забруднення 137Cs (0,32-0,90 Кі/км2). Вірогідно, що зростання радіоактивного забруднення ґрунтів у 1991 році пов’язане з більш пізніми викидами радіоактивності. Радіометричні дані по Донецькій та Харківській областях свідчать, що вказані території відносяться до категорії чистих зон. Станом на 1991 рік сумарне забруднення 137Cs та 90Sr у ґрунтах Донецької області не виходило за межі 0,06-0,13 Кі/км2. Моніторинг радіаційного фону на території навчального містечка вказує на суттєве його зростання у поставарійний період. Так, значення радіаційного фону, виміряного на радіометрі «Бета» у 1985 році становило 1,33 імп/с. Протягом 90-х років він коливався у межах 2,03-2,48 імп/с. Абсолютні значення його залежали від місця проведення виміру. Спостереження за радіаційним фоном у дендрологічному парку (1991р.) не виявило акумуляцію радіоізотопів деревною рослинністю. Якщо радіаційний фон біля 4-го навчального корпусу університету становив 2,45 імп/с, то у дендрологічному парку – 2,36 імп/с. У 2023 - 2024 році радіаційний фон на території навчального містечка дорівнював 11-12 мкР/год, що свідчить про відсутність зовнішнього радіоактивного забруднення. Цікаві дані отримані при проведенні радіаційного контролю продуктів харчування. Станом на 1991 рік питома радіоактивність хліба пшеничного була на рівні ТДР (1,0 х10-8). Для хліба житнього вона виходила за межі ТДР і становила 1,59 х10-8 Кі/кг. Це пов’язано з вирощуванням жита у північних і західних областях України, де випадали радіоактивні опади. Через 38 років після аварії ситуація стабілізувалася і питома радіоактивність хлібобулочних виробів не виходила за межі допустимих.